EN ORIGINAL COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Tænd bare lyset.
- Værsgo. - Mine damer og herrer, Louis C.K.
Hej med jer.
Tak. Tusind tak.
Tak.
Jeg synes, abort er... Jeg...
Det her er min mening. Det her er... Det her er min mening.
Det her er min mening.
Jeg synes kun, du skal få en abort, hvis det er nødvendigt.
I det tilfælde må du hellere få en.
Alvorligt talt. Er abort en nødvendighed, så skal du få en.
Ikke noget pis med jer. Kom i sving.
Ikke at få en nødvendig abort er som at stoppe med at skide.
Så slemt er det. Det er som at stoppe med at skide.
Det er min mening. Jeg synes, abort er som at skide.
Det er fuldstændig det samme som at skide.
Eller også er det ikke.
Det er det eller ikke.
Det er som at skide eller at myrde en baby.
Det er én af de to ting. Andet kan det ikke være.
Kan du ikke lide at høre, det er som at skide,
så synes du, det er som at myrde en baby. Andre muligheder har du ikke.
Derfor burde du holde et skilt uden for abortklinikken.
Folk hader abortaktivister. De er så skingre og rædselsfulde.
De tror, at babyer bliver myrdet.
Hvordan skulle de reagere? "Det er altså ikke i orden."
Jeg vil bare ikke være en idiot og ødelægge deres dag fyldt med babymord.
Jeg synes ikke, det er som at myrde en baby. Det er lidt...
Det er lidt som at myrde en baby. Lidt...
Det er 100 procent at myrde en baby. Det er fuldstændig som at dræbe en baby.
Men jeg synes, kvinder skal have lov til at myrde babyer.
Det synes jeg. De skal have lov til at myrde babyer.
Ja.
Vi får lov til at myrde babyer!
Lad os bunde shots og dræbe babyer.
Jeg dræbte fire babyer i aftes. Det var det sygeste.
Det må være én af tingene.
Ligesom når folk siger, at abort skal være legalt, trygt og sjældent.
Hvorfor sjældent hvis det skal være legalt?
Skal det være legalt, er det... Det er som at skide.
Hvis det skal være sjældent, er det at myrde babyer.
Men kvinder skal have lov til det, fordi...
Der er to grunde til, at kvinder skal have lov til det.
For det første synes jeg ikke, livet er så vigtigt.
Det er det bare ikke. Det er det altså ikke.
Folk er for begejstrede over livet. "Åh, livet."
Fuck dig. Det er ikke så... Det...
Lav en liste over alt lort i verden, og det er en del af livet.
Livet er okay. Jeg kan lide livet. Det er ikke direkte nødvendigt.
Jeg ville klare mig fint uden.
Men jeg kan godt lide livet. Ved I hvor meget?
Jeg har aldrig begået selvmord. Så meget kan jeg lide det.
Det er præcis så meget, jeg kan lide det. Med en barberbladstynd margen.
Jeg kan lide det præcis nok til ikke at begå selvmord.
Men det er en mulighed. Helt bestemt. Jeg er 49. Jeg har to børn.
Jeg har da skimmet brochuren.
Jeg har overvejet at begå selvmord for at vinde et skænderi.
Man skal ikke tale om selvmord. End ikke med sin psykiater.
Har I besøgt en psykiater, som siger: "Har du haft... selvmordstanker?"
Du siger: "Nej, for hvis jeg siger ja, trykker du på en knap,
og folk styrter ind og lægger mig i benlås."
Man skal kunne tale om det.
Hele verden består af folk, som ikke begik selvmord i dag.
Det er dem, der er til stede.
Det er alle os, der tænker: "Okay, op i røven med det, vi fortsætter."
Det er...
Det er en interessant ting ved livet. Livet kan være svært, trist og rystende.
Men du behøver ikke gennemføre det. Du behøver ikke gøre noget som helst.
Du behøver ikke gøre noget, fordi du kan begå selvmord.
Hvis motorkontoret sender et brev: "I kan tro nej. Jeg begår selvmord."
Du kan gøre det én gang. Men du kan gøre det.
Det er interessant, fordi selv når livet er slemt, vælger folk det frem for intet.
Selv de værste udgaver af livet. Selv livet af værste lorteskuffe
er åbenbart værd at leve.
Fordi folk lever dem i fulde drag.
Har I set nogen, hvor I tænker: "Han burde begå selvmord."
"Hvorfor gjorde han ikke det? Den fyr..."
Har I været ude at køre og set føreren ved siden af: "Pis."
"Bare jeg ikke havde kigget ind i den bil. Det var svært bare at skæve til,
ikke at forglemme at være det." Bare en fyr i en...
beige bil.
Ingen vælger beige.
Ingen vælger en beige bil. Man får en beige bil.
"Er det min?" "Ja, din skide taber. Den er beige."
De burde ikke lave beigefarvede biler. Det er ondt at lave dem.
Man kigger til siden og ser en fyr i en beigefarvet bil med buler
og en skraldesæk som vindue.
Hvad udsætter hans selvmord?
Hvad forsinker det?
Hvad forhindrer ham i at gøre det?
Og hvad skulle der til? Hvad skulle der til?
Skal begge vinduer være skraldesække?
Forstår I, hvor ynkeligt det er at have en skraldesæk som vindue?
Ved I, hvor ynkeligt det er?
"De har opsagt min forsikring? Jeg har smadret mit vindue."
"Gaffatape."
Her er sandheden. Det nytter ikke at flygte. Det er sandt.
Men selvmord løser alle ens problemer. Det gør det faktisk.
Det løser endda verdenssituationen. For dig.
"Hvad nu med Islamisk Stat?" "Begå selvmord."
"Så fanger de dig aldrig."
Hvis alle, der er bange for Islamisk Stat, begår selvmord lige nu,
vil Islamisk Stat tabe.
Fordi de lever i en verden med folk, der er pisseligeglade.
"Vi skærer hovedet af ham." "Ja, okay."
"Nu er det jo ikke sjovt."
Det værste ved at få skåret hovedet af...
Hvis...
Det værste er, at man ser virkelig fjollet ud bagefter.
Det er det værste. Man ender ligesom:
En total tumpe...
De kan ikke lide at halshugge skaldede, fordi de ikke kan holde hovedet op.
De skal gøre sådan.
Det er knap så sejt.
Bare kronrag jer, så har I intet at være bekymret for.
Det er den første grund.
Det er den første grund til, at kvinder skal have lov til at myrde babyer.
Fordi livet ikke er så vigtigt.
Den anden grund er, at det er deres job.
Kvinder skal bestemme over liv og død.
Det er, fordi de er kvinder.
I forplantningsarenaen er det, hvad kvinder gør.
De udvælger. De skal beslutte dette.
De får dette ansvar, når vi knepper dem.
Vi siger: "Værsgo, beslut, hvad vi skal med det pis. Ses senere."
Hun skal finde ud af, om du skal have børn,
og om hun skal have børn. Det er hendes job. Fordi kvinder har dømmekraft.
Det har mænd ikke. Mænd har hensigt.
Mænd vil oversprøjte verden med en tåge af sæd.
"Mere af mig."
Det er hendes job at sige: "Så har vi vist haft nok af dig."
"Det er virkelig nok af dig."
"Vi behøver ikke se mere til det fjæs."
"Jeg har set din far, og det bliver ikke bedre."
Hun indser det først, når du har kneppet hende.
Når du stønner, er øjeblikket, hun ved besked.
Hun tænker: "Jeg skal ikke have den tabers baby."
Derfor er abort det sidste våben
imod artens tabersvin.
Derfor skal vi bruge dem til at abortere alle taberbabyer.
Alle dyr gør dette. Dyr gør det sent.
De får babyen og tænker: "Jeg fryser. Jeg æder denne her."
"Men hvornår er det i orden. Hvornår skal de have lov til det?"
Når den er i hendes fisse. Hele tiden.
Den er i hendes fisse.
Hvis der er en stodder i din fisse, må du myrde ham.
Det er ret fundamentalt.
Du må myrde folk, hvis de er i dit hus.
Det er så min mening.
Jeg har to børn.
Jeg prøver at være et bedre menneske sammen med dem. Jeg ændrer opførsel.
Jeg har regler i min husstand, som alle gælder mig.
Jeg må ikke bande i nærheden af dem. Det er en regel, men det sker.
Man kan have en stressende dag sammen med sine børn,
og man siger noget ved et uheld.
Engang lavede jeg mad til mine børn, og jeg gav min datter en skål suppe.
Og jeg sagde: "Her er din forpulede suppe."
Men...
I kan se, at det var en vanskelig situation.
Man skal lære sine børn om rigtigt og forkert. Det er forvirrende.
Nogen opdrager deres børn som religiøse, og det dækker det. Alt dette. Gør det.
Jeg opdrager ikke mine børn som religiøse, fordi jeg har ikke lyst.
Stå tidligt op en søndag? Op i røven med det. Helt op.
Lad jeres sjæle rådne op, unger. Jeg er ligeglad. Jeg nægter...
"Far, hvem er Jesus?" "Det rager ikke dig. I seng med dig."
Men mine børn lever i verden.
Der er meget religion i verden, så man skal lære sine børn om det.
Opdrager man dem ikke religiøst, skal de lære om religion.
Jeg fortæller mine børn, at der er mange religioner i verden, og de er alle lige.
Men de kristne er de primære. Det fortæller jeg dem.
De kristne vandt. Det er vinderne. Så opfør jer derefter.
Lykønsk de kristne, når I møder dem.
Fordi de vandt verden.
Og det er sandt. Det er sandt.
Vi elsker at fortælle os selv. "Enhver religion er præcis..."
Nej. Nej, de er ikke.
De kristne vandt alt. For længe siden.
Tror I mig ikke, så lad mig spørge om noget. Hvilket år er dette?
Jeg mener, seriøst.
Hvilket år er det ifølge hele menneskeracen?
Og hvorfor? Hvilket år er det? Bare råb året højt, hr.
Tak. 2000... 2016? Nej, det er 2000... Præcis.
Det er 2017. Hvad er det? Det er et tal. Det er ikke hvilket som helst tal.
Det må være et meget vigtigt tal.
Fordi vi tæller frem til det i fællesskab som art.
I tusindvis af år har vi sagt:
"En, to, tre...
Kom så, alle sammen, fire...
Kom så, Afrika, fem, seks..."
Hvad er det for et tal? Vi tæller dagene siden hvad?
Siden menneskets oprindelse?
Eller siden solen gjorde... et eller andet.
Slet ikke.
Det er 2017 år siden, hvad? Råb det højt.
- Kristus! - Ja. Kristus!
Kristus! Det stemmer.
Det er 2017 år siden Kristus!
Jesus!
Vi tæller dagene siden Jesus.
Sammen. Det giver mening, hvis man er kristen.
Men hvad fanden har vi andre gang i?
"Jesus var her. Jesus var her. Jesus var her."
Alle. Videnskabsmænd, historikere.
"Jesus. Jesus.
Jesus plus to, Jesus plus tre, Jesus plus fire."
Om Jesus plus 2017 år, fire måneder og tre dage
udløber dit kørekort.
Kalder I ikke det en sejr for de kristne?
Har de ikke blæst de andre ud af banen?
Det er ikke en frimandag i oktober.
Det er: "Der var ingen tid før Jesus."
Og hele verden sagde: "Okay."
"Fint." Så sagde en: "Hvad med årene før ham?"
"Der var milliarder af år. Evigt mange år."
"De år går baglæns."
"Skal vi måle det meste af historien baglæns?
For at efterleve én religion."
"Okay, lad os gøre det. Det er fint. Lad os gøre det."
Har I set nytårsaften fra steder omkring på kloden?
De viser, hvordan hvert land fejrer det. Det er fedt nok.
Det første er en lille ø.
Det er faktisk det første sted i det nye år.
Det er en lille ø i Stillehavet.
Hvert år laver indbyggerne en lille ceremoni ved nytårsaften.
De går kun rundt i græs.
De har ikke engang pinde endnu. De lever i græsalderen.
De har ingen ure, men de fremfører en dans.
"2017."
Og det fortsætter jorden rundt. "Åh, den 2017."
"Død over alle kristne i 2017."
Jøderne holder i stilhed regnskab: "Det er faktisk år 5766.
Men det er for os. Vi er bare... Det er okay.
Vi holder regnskab, indtil I vågner op. Det er okay.
Jeg skriver jeres år på min check. Ingen brok."
Hvad med det kinesiske nytår?
Ja, hvad med det kinesiske nytår?
Okay, næste gang I laver selvangivelse,
skriver I bare "abe" i stedet for årstallet.
Bare skriv "abe" og se, hvad der sker med dine penge.
Nej. Det er 2017, det herrens år.
Jesus nul dut.
Og de har opfundet det. De kan omdøbe år, som allerede har fundet sted.
Det er ikke, hvad de år var.
Det ved I godt, ikke? At år tre ikke var år tre
i år tre.
Ingen gik rundt og sagde: "Hvilket år er det?" "Det er år tre."
"Ja, men jeg er 28.
Hvordan kan jeg være 28,
hvis der kun er gået tre år?"
"Jo, du blev født i 24 år før Kristus. Der er et nul. Kan du huske, det gik baglæns?"
"Det var sgu stressende. Frygtelige år."
Hvordan var det? "Hvilket år er det?" "Ti."
"Hvilket år er det nu?" "Ni."
"Hvad fanden sker der?"
Så hvad skal jeg sige til mine børn?
Mine børn ville have en hund, så jeg købte dem en.
Det var en stor fejltagelse. Det skulle jeg ikke have gjort.
For vi... For det første reddede vi en hund. Vi fik... Vi adopterede...
Ja, I skal altid redde.
Hvis I får en hund, skal den være hjemløs. Køb ikke en hundehvalp
fra de rædselsfulde mennesker, som professionelt og kærligt avler hunde.
Nej.
I skal anskaffe en ukendt hund,
som er blevet slået og mishandlet
og traumatiseret i Puerto Ricos gader.
Og de kan ikke tale med nogen om det nu.
De ved det aldrig. "Ved du noget om hunden?" "Hun er bange for mønter."
"Vi tror, at nogen har smidt håndfulde af mønter i hovedet på hende."
"Men ellers intet."
Man tager denne tilfældige hund med ind i sit hus til sin familie
og ser dens personlighed udvikle sig.
Denne hund er rablende sindssyg.
Jeg kommer ind i køkkenet, og hunden står rystende alene.
Jeg siger: "Er du okay? Er du okay?"
Mine børn er rædselsslagne for hunden. Min datter vil klappe den, og hunden:
Hun spørger: "Skal jeg klappe hende?" "Du skal aldrig klappe vores hund."
Jeg tog hende med til dyrlægen og bad om hjælp.
Og dyrlægen sagde: "Der er noget, du seriøst skal overveje."
Jeg tænkte: "Lad mig nu dræbe den.
Vær lægen, der siger, hunden skal dø."
Men nej.
Hun sagde: "Jeg synes, du skal overveje lykkepiller til hunden."
Jeg sagde: "Virkelig?" Og hun sagde: "Ja, det beroliger hunden.
Men det er en stor beslutning, som du skal tænke over."
Jeg sagde: "Stik fire op i røven på hende nu."
Hvad skal jeg lige tænke over?
Jeg vil skide på, hvad hun oplever.
Gør for fanden noget ved det.
Giv hende heroin direkte i blodårerne.
"Kom så, vuffer."
"Din hund er virkelig afslappet." "Ja."
"Det koster hun 400 dollar om dagen."
Jeg plejede faktisk at elske dyr. Jeg plejede at bekymre mig om dyr.
Kun dyr.
Da jeg var 20, sagde jeg: "Er alle vufferne okay overalt på jorden?"
"Det håber jeg i sandhed."
Men jeg er 49, og jeg har to børn nu. Ens omsorgscirkel formindskes.
Jeg har fire nevøer. Jeg elsker ikke nogen af dem.
Hunde kan rende mig.
Kender I reklamerne på tv om mishandlede dyr?
De viser en hund med en tom øjenhule, og han ser sådan ud:
De er altid våde. Jeg tror, de spuler dem, inden de filmer dem.
Den sidder sådan:
Og speakeren siger: "Se disse hunde.
Disse hunde bliver slået hver dag.
Send penge til os, så dette kan stoppe."
Slår du hundene?
Hvad skal mine penge gøre godt for?
Har I set reklamerne, hvor man ser en trist mand? Han er meget ked af det.
Han holder et skilt, hvor der står: "Fint nok."
Han siger: "Dette er beskeden, der dræbte min datter."
Fordi nogen skrev en sms og ramte hans datter med bilen. Frygteligt.
Eller måske svarede de en sms, hvor der stod: "Vil du myrde den pige?"
Og så skrev de bare tilbage og gjorde det.
Jeg siger ikke, det er bedre.
Jeg siger bare, vi ikke har alle oplysninger.
Jeg spiste morgenmad med mine børn forleden dag,
hvor vi lyttede til National Public Radio, fordi vi er bedre end jer.
Og...
Vi lyttede til NPR under morgenmaden.
Der var en historie, hvor de gentog denne sætning.
De blev ved med at sige: "9/11-skeptikere."
Det blev de ved med at sige. "9/11-skeptikere."
Og min datter sagde: "Hvad er det?"
Jeg sagde: "Det er en gruppe, som tror, 11. september var en konspiration."
Og hun sagde: "Jeg troede, de sagde ni 11-skeptikere."
Ja, hun troede, de mente ni personer, som mente, 11-tallet var noget pis.
En meget lille gruppe. De er kun ni.
Men de kom stadig med i NPR. De kom med i radioen, fordi de er dedikerede.
De protesterer dagligt.
De er de ni 11-skeptikere.
De står uden for Det Hvide Hus: "Det hedder 10, 12, 13!
Mig og mine otte venner ved det!
Vi er de ni 11-skeptikere.
Vi ved, at 11-tallet er et fupnummer,
som regeringen har proppet ned i halsen på folket.
Hvorfor har vi elleve?
Når vi har tretten...
fjorten og femten...
og seksten og sytten,
forpulede atten og nitten,
men vi har ikke etten.
Hvad skete der med etten?
Regeringen tog etten
og erstattede det med noget pis kaldet elleve.
Vi er de ni, der er skeptiske over for det pis.
Hr. præsident, giv os etten tilbage igen!"
Jeg ville ikke fornærme nogen kinesere med denne stereotyp.
Men...
"Ja, sgu, jeg er fandeme kinesisk. Jeg er fra Beijing.
Jeg boede i Shanghai.
Jeg er mere kinesisk end et stoddersvin.
Spisepinde og sådan." Okay.
Om forladelse.
Nu skal I høre. Stereotyper er skadelige.
Det er sandt, men stemmerne er sjove.
Og jeg kan ikke forsone de to ting. Jeg nyder at lave stemmerne.
Men de er krænkende, så jeg laver dem hjemme.
Jeg plejede at lave dem foran mine børn. De vidste ikke, det omhandlede race.
De nød det: "Lav den venlige mand." "Skal jeg være den venlige mand, tøs?"
"Vi elsker den venlige mand."
"Han elsker også små, hvide piger. Stik mig noget røræg."
Så vokser de op, og jeg siger: "Nævn ikke den venlige mand.
Sig ikke noget til jeres lærere."
Mine børn går i folkeskole i New York City.
Ja, fint nok.
Så send jeres børn derhen.
Det er fint. Lær dem, at livet er sådan.
Lærerne forbløffer mig, fordi det værste...
Det værste ved dette land er, at der ikke er noget mere ædelt job
end at være folkeskolelærer.
Nej, lad være. I vil ikke kunne lide det. I vil ikke kunne lide, hvad det fører til.
I skal ikke klappe ad det. I vil fortryde det, når jeg er færdig.
I et demokrati kan man ikke bidrage mere ædelt end som folkeskolelærer..
I dette land er folk med det job nogle forpulede taberrøve.
De er snothamrende forpulede taberrøve!
Og alle ved det, men de fortsætter.
Vi får nye lærere dagligt, selvom de godt ved, det er bunden.
De får det at vide på forhånd: "Hej, hvad går jobbet ud på?"
De siger: "Nu skal du høre, hvad du skal.
Du skal få børn til at forstå matematik."
"Vil de forstå matematik?" "Nej, de vil ikke forstå det.
De skal lære at forstå det imod deres vilje.
Imens hormonerne raser, og de slår hinanden til plukfisk."
"Hvem er disse børn?" "Bare børn, der bor i nærheden af skolen."
"Hvor meget får jeg i løn?" "Cirka ti dollar hvert fjerde år."
"Hvad sker der, hvis jeg bliver virkelig dygtig?" "Intet sker."
"Ingen bemærker det, du bliver fyret, og du dør alene."
"Okay, jeg giver det et forsøg i 25 år."
Min datter lærer om græsk mytologi, og hun stiller spørgsmål til det.
Hun siger: "Far, hvem er Achilleus' mor?"
Jeg siger: "Det ved jeg sgu da ikke."
"Jeg ved ikke, hvem Achilleus' mor er." I skal ikke råbe det.
"Det er Campampetes." Det rager os andre.
Hun havde et interessant spørgsmål om Achilleus.
Jeg fortæller det. Men først historien om Achilleus.
Achilleus var en baby.
Han var en græsk... baby.
Og sådan forblev han ikke.
Men da han var en græsk baby,
tog hans mor, der var gudinde, ham til floden Styx,
som findes i dødsriget Hades.
Og hun dyppede ham i Styx' vand,
fordi der var noget magisk ved vandet,
som ville gøre dig uovervindelig.
Du var usårlig. Det var som et skjold.
Hun dyppede ham i vandet for at beskytte ham.
Men hun holdt ham i hælen. Det er den vigtige detalje.
Hun holdt ham i hælen, som er en akavet måde at holde en baby.
I hælen.
Prøv at holde en baby i hælen og dyppe den i en flod.
Du vil aldrig se den baby igen. Sådan slipper man af med en baby.
"Jeg tabte babyen i vandet.
Jeg prøvede at vaske ham, og han faldt i floden.
Om forladelse, frk. Achilleus, jeg tabte Deres baby."
De sagde, jeg skulle holde ham i hælen. Han gled."
Fordi Achilleus' mor har en mexicansk barnepige.
Det er en mindre kendt karakter i Iliaden. Men...
Hans mor kunne holde fast, fordi hun var gudinde.
Hun var gudinde af greb eller noget. Jeg aner det ikke.
Hun holdt fast, og så var han beskyttet alle andre steder end på hælen.
Hans hæl var ikke beskyttet. Det er det, vi kalder din akilleshæl,
dit sårbare punkt. Alle har deres akilleshæl.
Achilleus' akilleshæl var hans hæl.
Bogstaveligt talt.
Men her var min datters spørgsmål.
Hun sagde: "Hvorfor dyppede hans mor ham ikke bare igen?"
"Hun kunne have dyppet ham igen med det andet ben i floden."
Hvad tænkte hun? Du står lige ved floden.
Var der et skilt med påskriften "Ét dyp per gudinde"?
Har du farvet et påskeæg? Det er ikke så svært.
Man dypper det, holder det anderledes og dypper det igen.
Kvik pige. Jeg var stolt af hende.
Men samtidig tænkte jeg: "Hvad bilder du dig ind at dømme den kvinde?"
Det plagede mig, fordi dette er, hvad historien om Achilleus lærer mig.
Hvis du er forælder, kan man aldrig gøre det rigtigt over for de små svin.
Det er aldrig nok.
Det vil stadig være din skyld.
Hvad mere ønsker du af en mor?
Hun dyppede sin dreng i magisk vand og beskyttede 99 procent af hans krop.
Kan han gøre noget selv?
Han kunne tage en stor sko på og være forsigtig.
Men han går ud i sandaler, i skide klipklappere.
Han kæmper mod hele planeten med sit sværd.
"Jeg er Achilleus, fordi min mor dyppede mig."
Endelig rammer nogen ham i hælen, og han siger: "Mor!"
"Mange tak, mor!"
"Hvad er der los, Achilleus?" "Min mor dyppede ikke min hæl.
Hun er så dum. Hun ødelagde det."
Fuck dig, Achilleus, din græske nar.
Jeg hader måden, mødre omtales på.
Jeg så en footballkamp,
og en fyr scorede vist, og de jublede.
Så de spurgte ham efter.
Og footballspilleren sagde: "Min mor døde sidste år,
men jeg ved, hun så min kamp oppe fra himlen."
Og jeg ville gerne sige: "Lad din mor være."
"Hvor vover du? Hun er død."
Hvornår er man færdig med sine forpulede møgunger?
Selv når man er død, skal man tage med til deres skide kampe.
Lad din mor være.
Hun har gjort sit arbejde. Hun opdragede dig, og det blev hendes død.
Lad hende nyde himlen. Ønsker I ikke det for jeres mor?
Ønsker du ikke det? At din mor er i himlen?
Stakkels kvinde. Englene siger: "Vi holder en fest. Vil du med?"
"Det kan jeg ikke, jeg skal se min søns kamp.
Han bliver meget ked af det.
Han kan ikke høre mig. Hvorfor gør jeg dette?"
Når folk dør, har de gjort deres arbejde.
Og I skal glemme dem. Det er min mening.
Det er ikke fair, hvad vi udsætter de døde for.
"Holder du øje med mig?" "Ja, jeg holder øje."
Når man ser et gammelt ægtepar, der har været gift i 60 år...
Alle elsker det. De får altid et bifald for deres matematik i deres liv.
"Hvor længe har I været gift?" "Tres år."
Er det ikke automatisk vidunderligt?
Hvordan ved du det? Du ved bare, hvor længe det har varet.
"I 60 år har han sagt, at jeg er en møgkælling."
Men lad os sige, det er et lykkeligt par.
De elsker hinanden. De har været gift i 60 år.
Det er længere, end de fleste vil leve.
Og de har været sammen i så lang tid.
Nu er de bare et gammelt ægtepar. De går bare sammen.
Når man ser et par, som ikke behøver andre end hinanden.
Det her er begge to. De går bare.
De går altid, hvor ingen andre går. Der er skrald.
Der er lastbiler.
Han går rundt i et farveløst jakkesæt.
Hun går rundt i en trekantet kjole, som et barn kunne have tegnet.
Det er en kjole med frugt på. Alle er ligeglade.
Og de går bare hver dag.
"Det er koldt." "Ja, det er koldt."
"Skal vi købe en kiks?"
"Ja, lad os købe en kiks."
Ja.
Og en skønne dag, normalt dør han først.
De går, og han siger:
Og hun siger: "Richard!"
"Richard!"
Og han dør.
Nu er der kun hende tilbage.
Kun Rose. Og hun er alene.
Nu står hun i deres hus.
I ny og næ henter nogen Rose til et bryllup.
"Kom så, Rose, Nadine skal giftes.
Du... Det er lige meget. Få nu røven af sted.
Kom nu, for helvede. Pis!"
Du vil bare skubbe hende...
Hun lever ti år mere. Ti år efter Richard dør.
Ti år senere ligger hun i en seng.
Hun er næsten død. Nogen taler med hende... via telefonen.
Rose dør snart, og hun siger:
"I det mindste vil jeg være sammen med min Richard for evigt."
Hvor har hun fået den idé fra? Hvor kom det fra?
Jeg har slået det op. Ingen religion siger,
at når man dør, skal man ødelægge paradis for sin døde ægtefælle.
Hvorfor er det fair? Hvem får...?
Richard har været død i ti år. Han har været i paradis i ti år.
Og nogen kommer hen til ham: "Din kone er på vej."
"Hvad?
Undskyld. Hvad var det lige, du sagde?"
"Ja, Rose døde. Hun er her om 20 minutter.
De skal bare spule hende og tape vingerne på.
Og så vil I være sammen for evigt."
"Vent lige lidt. Pis.
Du sagde, det her var paradis. Hvorfor...?
Jeg har en kæreste nu. Jeg vil fandeme ikke..."
"Hun er dit livs kærlighed." "Fandeme ikke min døds kærlighed."
Sådan er ægteskabet. Ægteskabet er stort.
Ægteskabet er stort. Jeg var med til et homobryllup forleden dag.
Jeg har været med til mange homobryllupper, hvilket er løgn.
Det er en lodret løgn. Men jeg tog med til et.
Jeg tager normalt ikke med til bryllupper, fordi jeg hader dem.
Inviter mig ikke. Det er ubehøvlet at invitere nogen til dit bryllup.
Ingen er glade for at tage med. Du gør det hele så smukt.
Og de siger: "Fuck! Dette vil sutte røv!"
"Her er mulige hoteller..."
"Herligt. Jeg skal bo på et andenrangshotel...
i Reading i Pennsylvania i tre dage,
fordi I vil slå pjalterne sammen i et par år."
Ingen vil se jer begynde jeres skodrejse. Ingen vil se det.
Alle er på en skodrejse. Sådan er det at være sammen med nogen.
Du er enten alene eller på en skodrejse.
Det dækker alle mennesker.
Der er unge par her, som siger: "Vi er på en dejlig rejse."
"Dejlig rejse." "I kan rende mig. Hvem tror du, du er?"
Det er ikke blevet skod endnu.
Så arrogante. "Vi har fundet løsningen."
"Så er I de første."
Selvfølgelig bliver det en skodrejse. Sådan er det.
Det er som at se en gyserfilm,
og de første minutter tænker du: "De overlever nok alle."
Nej, de vil alle dø. Og du vil hade den person, du elsker lige nu.
Sådan fungerer det. Kærlighed plus tid minus distance er lig med had.
Sådan fungerer det bare.
Jeg siger ikke, I skal lade være. Gør det.
Kærligheden er det bedste i livet.
Men bliv ikke grådige og forvent, at det holder.
Bliv ikke paf over, at en sommerfugl døde, fordi du pløkkede den i hovedet.
Bliv forelskede, efterlad en svinesti.
Det bliver skod, før du aner det.
Så græder man meget, og man kommer videre. Det er det bedste.
Det er det. Jeg har altid elsket kærligheden.
Det bedste i livet er at møde en og udbryde: "Så for helvede!"
"Den person!" Det er det bedste. Hvorfor fanden skulle det...
I årevis, i hele vores liv, åh ja!
Det er sindssygt at forvente det.
Det er en lille ting, du fanger.
Og så rådner og dør det, og sådan går det.
Det er som at se en person lave sæbebobler med en stor stav.
Nogle gange laver de en stor en, og alle udbryder: "Sådan!
Pis. Okay, det er alt."
Du råber ikke "løgner" og bliver sur på sæbepletten.
Det bliver så skod. Det gør det.
Alle de små, indviklede ting. Jeg var i et e-mailskænderi.
Har I været det? Nogen er i et e-mailskænderi lige nu.
Et e-mailskænderi. Ikke sms-skænderi.
Et sms-skænderi er som: "Rend mig." "Ja, rend mig."
"Narrøv."
"Røvhul."
Det er et sms-skænderi.
Et e-mailskænderi er som: "Da jeg fortalte dig om mit problem i juni,
skuffede det mig, at du ikke lyttede."
Det er de e-mails, du arbejder på hele aftenen.
Som at føre proces i en mordsag.
Din forpulede e-mail er så vigtig.
Du hamrer løs som Beethoven, og du smider vand i hovedet,
så man bliver døv, men du arbejder videre.
Så sender du den til en.
"Kan du læse dette og sige, om det er fair skrevet?"
"Begynd i bunden."
De skriver tilbage, at de har ændret lidt.
"Tak for det. Det fanger virkelig min stemme, men..."
Så sender man den til en anden, som siger:
"Jeg ville fjerne 'Æd lort, pikhoved', fordi det overskygger dine bedre pointer."
Du tænker: "Rend mig. Jeg beholder det."
Så sender du den endelig.
Og så siger du:
Så har du det virkelig godt. "Jeg sagde det endelig. Endelig."
Så har du en forestilling om, at de sidder hjemme og læser den nu.
Jeg er forkert på den med alle tingene.
De har ikke skrevet tilbage i løbet ad dagen,
og du ved, det er, fordi du har fortryllet dem.
Og du beslutter dig for at læse din e-mail.
Jeg læser den e-mail, jeg skrev.
Er der en mere klam moderne menneskeadfærd
end at læse sine egne, allerede sendte e-mails?
Er der en adfærd, som er mere som at pille sig i røvhullet og lugte til sin finger?
Jeg gør det hele tiden.
Så det gjorde jeg altså. Jeg var i et e-mailskænderi.
Og jeg kiggede i Sendt-mappen, hvor det hele...
Det er mejslet i sten. Du kan ikke rette det længere.
Jeg havde glemt at fjerne noget.
Jeg havde glemt at fjerne noget fra toppen.
Der stod: "Dette er seneste udkast. Hvad synes du?"
Nu er resten noget lort. Nu er det noget lort!
Fordi hun ved, jeg har en forfatterstab og en fokusgruppe.
Der burde være kildeangivelser til sidst.
Godkendt af mor og søster.
Jeg ved ikke. Men kærligheden er det værd.
Det er virkelig det værd. Jeg har altid efterstræbt kærligheden.
Som dreng elskede jeg piger. Jeg elskede dem.
Da jeg var 12, opdagede jeg, at piger er det bedste.
Jeg ville invitere dem ud. Jeg gik hen til dem og inviterede dem ud.
Jeg kendte ikke til frygt. Jeg gik op til dem: "Vil du gå ud med mig?"
Og hun sagde: "Nej!"
Sådan skulle man ikke gøre. Man skulle ikke bare invitere hende ud.
Der var et system. Mine døtre siger, at det fungerer sådan i mellemskolen:
Det er noget med, at drengen beder sin ven
om at bede hendes ven om at spørge hende, hvad hun ville sige,
hvis han inviterede hende ud.
Hvordan kender børn til denne... elizabethanske forhandling?
En 12-årig knægt. "Send bud efter hendes ungmø-ven.
Hvis jeg anmoder om hendes nærvær,
hvad er så hendes svar?"
"Fruen ville nyde... Deres selskab, min herre,
hvis De belyser Deres hensigt."
"Udmærket."
"Må jeg give hende finger?"
"De er dristig, min herre."
"Og de må give hende finger."
"Så har jeg til hensigt at give hende finger."
Det gjorde jeg ikke personligt. Jeg inviterede dem bare ud.
De sagde altid nej. Piger sagde nej til mig. Indtil Rachel kom.
Hun var den første pige, der sagde ja.
Jeg inviterede hende til skoleballet i 8., og hun sagde ja.
Det er det lykkeligste øjeblik i mit liv. Til dato.
Jeg har aldrig overgået det.
Men Rachel sagde: "Ja, jeg tager med til skoleballet."
Så vi tog til skoleballet. Jeg var 13. Det var min første gang med en pige.
Fem minutter inde i ballet kommer hun hen og siger:
"Må jeg danse med Jeff?"
Og jeg sagde: "Okay."
Fordi hvilke kneb havde jeg ellers som 13-årig?
Hvad skal jeg ellers sige? "Må jeg danse med Jeff?"
"Nej, det må du ikke. Hvad fanden tror du, det her er, Rachel?
Ved du hvad? Hent dit lort, vi går nu.
Hold din fede kæft, Rachel!"
De værktøjer havde jeg ikke.
Så jeg sagde "Okay", og hun dansede med Jeff.
Og hun snavede med Jeff og forlod festen med Jeff.
Så var det slut.
Jeg har lært af det. Jeff er... Det her er en sand historie.
Ham Jeff er en kvinde nu. Det var det, der skete.
Det er sandt.
Jeg ledte på Facebook efter folk fra min fortid, og han er en kvinde.
Hun har en hel blog på Facebook om, hvordan hun blev kvinde.
Jeg læste den hele natten. Jeg græd, det var fantastisk.
Jeg sagde: "Det her er utroligt."
Til sidst er der et billede af hende med langt hår.
Hun siger: "Jeg ændrede mig ikke. Jeg kendte altid mit sande jeg."
"Jeg vidste, jeg var pige, siden jeg var seks år gammel."
Jeg læste det og tænkte: "Hvorfor fanden stjal du så min date?
Vidste du det? Dit dumme svin! Fuck dig, Jeff!
Fuck dig og din rejse. Jeg er pisseligeglad nu.
Hurra for transkønnede, men fuck dig, fordi du er en narrøv,
der blev en kælling. Det er, hvad der skete."
Jeg misunder transkønnede.
Det er en hård vej, men jeg misunder dem,
fordi de fandt ud af, hvad der var med dem, og de rettede det.
Hvor er det en fantastisk gave at vide, hvad fanden der er i vejen med en.
Hvem ellers oplever det? Det er bare en sentimental "jeg har sgu ingen anelse".
Jeg ville give en million dollar for at vågne op:
"Nåh, jeg er en ugle. Det er problemet."
"Jeg skal bare blinke langsomt og spise en mus."
Fordi livet er virkelig forvirrende. Som 49-årig har ikke fundet mig selv.
Jeg er stadig skide forvirret.
Jeg får nye følelser, og de bekymrer mig. Jeg kan ikke lide nye følelser.
Jeg vil vide, hvad jeg kan lide, få det og bare dø.
Det er mit mål i øjeblikket.
Jeg har et mærkeligt forhold til en film, som vises på kabel-tv.
Den hedder Magic Mike. Har I set den film? Magic Mike.
For dem, der ser dette på video mange år fra nu af.
Magic Mike var en film om mandestrippere
med Matthew McConaughey og Channing Tatum.
Og det var et andet land i forhold til, hvornår du end ser filmen.
Men lige meget... Det var meget anderledes.
Bygningen er her ikke længere.
Men...
Du ser det på et støvet apparat, og der er murbrokker.
Og du ser dette. Jeg ved ikke, hvorfor du ser dette.
Men da ting var enkle, lavede vi film som Magic Mike.
Det er bare en rar film om mænd, der stripper.
Og når jeg zapper, og jeg støder på den, stopper jeg.
Og så spiller jeg kylling med denne film.
Jeg stopper, fordi det er en vellavet film.
Den er instrueret af den dygtige Steven Soderbergh.
Jeg begynder at leve mig ind i historien, og så begynder de at strippe.
Så fornemmer jeg alle disse følelser.
Jeg bliver lidt varm i ansigtet. I starten bliver jeg aggressiv. Forpulede...
Forpulede...
Men der er noget i filmen, jeg kan lide.
Jeg har en favoritscene i Magic Mike, så jeg bliver hængende til den scene.
Det er scenen, hvor Matthew McConaughey har læderbukser på i bar overkrop.
Og han siger: "Loven siger, du ikke må røre.
Men jeg synes, jeg ser en masse lovbrydere derude."
Ligesom på den måde.
Det er perfekt.
Det er måden, det ruller ud: "Jeg synes, jeg ser en masse lovbrydere."
Det kan jeg virkelig godt lide. Jeg kan lide det.
Når filmen starter, siger jeg: "Det er her, hvor han siger det."
Og når han siger det, siger jeg: "Det er fandeme godt."
Jeg er virkelig vild med det. Jeg laver ikke normalt parodier,
og den parodi sidder i skabet, fordi jeg tænker på det hele tiden.
Jeg går rundt i huset: "Loven siger, du ikke må røre."
Så går jeg hen til min hund: "Men jeg synes, jeg ser en masse lovbrydere."
Jeg kan lide den del. Efter han siger det, kommer alle stripperne ind.
Matthew McConaughey og alle stripperne. Channing Tatum kommer ud:
Og så udbryder jeg: "Pis!" Og så må jeg slukke.
Fordi jeg begynder at mærke noget.
Jeg begynder at mærke noget. Det er ikke en stådreng.
Men jeg kan mærke min pik vende sig lidt.
Den begynder at...
Når man mærker sin pik folde sig ud.
Det er som en badebold, der begynder at blæse op.
Rynkerne glattes ud, og den begynder at tage form.
Bare den tidlige... Min pik vågner bare op:
"Hvad laver I her?"
Jeg har aldrig set hele filmen. Jeg har aldrig set Magic Mike færdig.
Fordi jeg vil ikke se den. Jeg vil ikke se slutningen på Magic Mike.
Jeg ved, hvordan slutningen er.
Jeg er ret sikker på, at slutningen til Magic Mike er, at jeg er bøsse.
Jeg er ret sikker på, den slutter sådan.
Jeg vil ikke se slutningen. Jeg vil forblive sådan her.
Ved I hvorfor? Fordi jeg er 49 år gammel.
Jeg vil ikke ind i bøssesamfundet nu.
Det er ikke mig, der vil have en fantastisk tid som den nye bøsse.
Så fuck det.
Det er min ret, fordi det handler om mig. Det er mit liv.
Jeg ville aldrig diskriminere nogen for at være bøsse.
Det kunne jeg ikke drømme om, men jeg har ret til at undertrykke
og diskriminere imod min egen blomstrende homoseksualitet.
Det er min ret at håndfast undertrykke det.
Ligesom jeg tvinger en fyr til at give mig et blowjob.
Jeg er ikke seksuelt tiltrukket af mænd.
Kun Matthew McConaughey og Channing Tatum.
De to fyre? For helvede.
For helvede, seriøst.
Matthew med sin læderhud. Han siger bare:
Bare... Det er pissesexet.
Og Channing med sit tumpeansigt:
For fanden da.
Pis! Jeg kan lide det.
Men jeg er ikke generelt til mænd. Ved du, hvad det her er?
Jeg er kun bøsse efter de bedste.
Jeg tager mænd fra øverste hylde.
Jeg er ikke engrosbøsse, hvis I forstår. Jeg er ikke stangbøsse.
Jeg går ikke i Din Tøjmand og sutter pikke.
Jeg går i Kaufmann og får mærkevarer.
Platinpik. Den bedste.
Den bedste pik.
Jeg vil prøve det bedste af alt. Er det den bedste, vil jeg prøve den.
Jeg kan ikke lide cognac. Jeg ville ikke købe en flaske Hennessy til husstanden.
Men jeg har aldrig prøvet den bedste cognac.
Hvis nogen sagde: "Vil du prøve denne cognac? Den...
Denne cognac var 500 år gammel for 300 år siden."
"Ja, kom med det, for helvede!"
Hvis nogen bad mig spise på en kenyansk restaurant.
Der vil jeg ikke spise. Jeg ved, hvad jeg kan lide.
Men hvis nogen sagde: "Dette er den bedste restaurant.
Det tager seks måneder at få et bord.
Jeg kan få dig ind.
De flyver levende skildpadder ind.
Og man bider dens skrigende hoved af, imens den er i live.
Og hver skildpadde, du spiser, er den sidste af sin art."
Jeg glæder mig til at spise den skildpadde.
Jeg vil ende hans art med min mund.
Jeg vil prøve det bedste. Hvis en sagde: "Vi har en fyr med den bedste pik.
Den bedste pik nogensinde.
Hans pik har ligget i blød i olivenolie, siden han var fem år gammel.
Han har kun fået smør og penisser hele livet.
Han har den bedste pik, og du kan sutte den lige nu."
"Jamen, lad mig se den. Må jeg se den?
Kan du tage den ud?
Hvor er den bare smuk. Åh gud.
Det er min yndlingsting lige nu. Jeg skulle ikke have set den.
Kom tættere på. Jeg ved ikke, hvad jeg gør, men bring den nærmere."
Jeg tror, at man tager den i munden der.
Hvis man kigger på den bedste pik,
og du ikke er sikker på, du vil sutte den, så bare tag den i munden.
Så kan du træffe en beslutning. Bare 20 sekunder.
Det er lang tid. Det er 20 sekunder.
Det er lang tid at have en pik i munden, man er ambivalent omkring.
20 sekunder... Har du en pik i munden så længe, overvejer du ikke noget.
Tyve sekunder. Lad mig vise det. Det er 20 sekunder med en pik i munden.
Nej.
Nej. Jeg har besluttet ikke at sutte den pik,
der har været i min mund hele dagen.
Jeg er ikke bøsse.
Det er grunden. Jeg hader pikke. Penisser er meget frastødende.
Jeg vil ikke se ned på jeres lyster, de er bare klamme.
Jeg har altid hadet penisser. Jeg hadede min fars penis.
Jeg hadede virkelig min fars pik. Som lille dreng vil man se sin fars pik.
Tager man på restaurant, vil man se sin fars pik.
Jeg burde forklare det. Det lyder til, jeg har en mærkelig far.
"Vi går ud for at spise. Kig, alle sammen."
Nogle gange tager man på restaurant med sin familie.
Når det er tid til at tisse, gør man det med sin far, hvis man er lille.
Tager man til kamp med sin far, var der...
Der var ikke urinaler. Det var bare et trug.
De små drenge og mændene står der sammen.
Og mændene står der:
Og de små drenge er hernede.
Og pikkene er i øjenhøjde. Rædselsfulde, pissende pikke.
I begge retninger ligesom et kor.
Og min far havde den værste pik. Han havde den værste.
Fordi for det første er min far mexicaner.
Det er sandt. Min far er mexicaner. Det er jeg ikke.
Jeg er ikke mexicaner, men min far er.
Bare fordi en mexicaner kneppede min mor i årevis, gør det mig ikke til mexicaner.
Det gør bare hende til luder.
Men hvorom alting er... min far...
Min far havde en mexicansk-katolsk,
ubeskåret, rå, organisk,
lokal, fritgående mexicansk pik.
Den var bare så basal.
Det var en bondes yam, der stikker ud som en tamarindbælg.
Og tisset sprøjtede ud af den.
Jeg siger: "Far, åbn din pik, før du pisser ud af den."
Det er, som om du pisser ud af hjørnet af et pudebetræk.
Og min fars liv er... Min far havde et underligt liv. Så er vi to.
Da jeg var ti, blev mine forældre skilt, og min far forvandlede sig til jøde.
Han konverterede...
til jødedommen. Han forvandlede sig ikke til en jøde.
Min far gjorde ikke sådan:
Han... konverterede til jødedommen.
Og jeg havde venner, der var jøder.
Og jeg vidste, de havde små snippede pikke... Små fine...
Og jeg huskede min fars alligatorklo af en penis.
Jeg hader virkelig penisser. Derfor er jeg ikke bøsse. Mænd er fine nok.
Det ville være rart at have en fyr.
Det ville det. Når jeg hører nogen sige "min fyr",
tænker jeg: "Jeg vil have en fyr."
Hvorfor må jeg ikke få en fyr? Jeg vil gerne have en stor, høj fyr.
Det er min fyr.
Jeg er sur på min fyr.
Jeg skal gå rundt i hans jakke, der er for stor.
Jeg siger: "Det er min fyrs jakke."
"Jeg føler mig sikker." Jeg ved, jeg ville kunne lide det.
Jeg ville gerne have en stor fyr i mit liv.
Han kommer op bag mig, og jeg siger: "Hej."
Jeg er sikker på, det ville være rart. Men for at få alle de ting
skal du have presset en fed pik op i røvhullet.
Som en hård rambukpik i din...
"Åh, for helvede. Jeg vil bare have din jakke på."
Tusind tak. I har været fantastiske. Tusind, tusind tak.
Tekster af: Kasper Erik Nielsen